Jak bojovat s masovým turismem? Regulací i respektem
21. srpna 2024
foto: Michal Sváček, Mafra
Proti masovému turismu v poslední době protestovali obyvatelé Benátek, Barcelony, Kanárských ostrovů, Mallorky nebo Athén. Nápor zažívají nejen tradiční vyhledávané destinace, ale i místa, která zpopularizují filmy nebo influenceři. „Pak hrozí, že tahle místa začnou decimovat davy návštěvníků a ona pak ztratí přitažlivost. Turismus svou nadměrností zničí sám sebe,“ říká Dana Fialová z Katedry sociální geografie a regionálního rozvoje Přírodovědecké fakulty Univerzity Karlovy.
Je důležité, jestli lidé protestují vysloveně proti turistům, tedy proti samotným návštěvníkům, nebo proti cestovnímu ruchu jako takovému. Proti turistům se asi vystupuje lépe, ale může to být zástupný problém. Lidé tím vlastně skrytě vystupují proti své samosprávě. Můžou mít pocit, že například dává volnou ruku podnikatelům v cestovním ruchu a na rezidenty zapomíná. Na místní přitom citelně dopadá turistická inflace. Tedy například nárůst cen a nájmů v době sezony.
Samozřejmě jim vadí velká koncentrace lidí. A taky často takzvaná turistifikace, to znamená, že se služby přizpůsobují turistům a vytlačují ty pro místní. Klasickým příkladem z Prahy je Královská cesta, kam si těžko půjdete koupit třeba jen rohlík. Je tady i obrovská ekologická stopa, protože turisté se chovají jinak než domácí.
Třeba ve spotřebě vody. Vezměte si, kolik spotřebujete vody v domácnosti a kolik turista v nějakém lepším ubytovacím zařízení. Lidé si častěji mění ručníky, víc se sprchují. Stačí se podívat na mapy Googlu. V oblastech i s nedostatkem vody se najednou objevují zelená místa, což jsou právě resorty nebo golfová hřiště, která se zavlažují. Místní cítí, že jim turisté jakoby ubírají. Jak se říká, je dobře, když na hostině jíte, ale nemáte u toho mlaskat. Byť je to samozřejmě složité. Většina rezidentů si zároveň uvědomuje, že cestovní ruch jim přináší peníze a nějaké příležitosti. Ale jen do jisté míry.
Hodně záleží, jak se chovají turisté i samotná samospráva. Jestli finanční prostředky, které cestovní ruch generuje, jdou zpátky do daného území. To je asi nejdůležitější. Turista jezdí obdivovat hezkou lokalitu a potřebuje tam mít služby. A hoteliér těží z toho pěkného prostředí a vydělané peníze by do něj měl taky vracet.
Termín overturismus, který můžeme přeložit jako nadměrný nebo taky nerovnoměrný turismus, se objevil kolem roku 2017 a víc pak v roce 2019. V odborné literatuře se však o tomhle problému psalo už 70. letech minulého století. Není to nic nového, vědci to předvídali. Největší turistická špička byla v roce 2019, kdy bylo světově zaznamenáno více než 1,46 miliardy příjezdů mezinárodních turistů.
Našla jsem záměrně čísla za Česko, abych ukázala, jak se do toho po covidu zase vracíme. Data jsou přitom k dispozici pouze pro turisty, kteří se ubytovali v hotelech a penzionech. Informace o těch, kdo bydleli v soukromí, nemáme, ale odhaduje se, že je to ještě třetina navíc. V roce 2019 se u nás ubytovalo necelých 22 milionů turistů. K tomu můžeme přidat Airbnb, takže předpokládám, že se u nás protočilo asi 30 milionů turistů. Covid přinesl obrovský propad, ale loni už jsme byli skoro na stejných číslech. Struktura turistů je nicméně trochu jiná.
V roce 2019 to bylo jedenáct milionů domácích turistů a skoro stejně i zahraničních ubytovaných v hromadných ubytovacích zařízeních. Loni převládali domácí turisté. U zahraničních se změnila jejich skladba. Dřív sem jezdili lidé z asijských zemí. Teď dominují Evropani.
Lidí je na Zemi stále víc a s tím se rozšiřuje i střední třída, která má dostatek finančních prostředků, aby mohla cestovat. Souvisí to samozřejmě hodně s globalizací a šířením informací. Hlavní podíl na tom mají nízkonákladové letecké společnosti, které hodně zpřístupnily cestování. Druhé desetiletí dvacátého století bylo ve znamení takzvaných eurovíkendů. To je něco neuvěřitelného, že si za pětistovku letíte do Londýna. Sice je hezké, že to můžeme zpřístupnit spoustě dalších lidí, ale dopad na ekologii je obrovský. A začaly cestovat národy, s velkým počtem obyvatel, které se ekonomicky zmohly. Například Čína nebo Indie. Díky sociálním sítím mají lidé informace, že je někde něco zajímavého. A všichni chtějí vidět ty hlavní destinace jako Benátky, Paříž nebo Londýn.
Podpořte Reportér sdílením článku
Nejvíc jí baví rozhovory se zajímavými lidmi.